Un templu al morții în Yucatán ...
un oraș subteran, în Turcia ...
Și o peșteră în America de Sud, ne arată că conține o comoară de dincolo de stele.
De secole, oamenii au spus povești despre peșteri și tuneluri adânci în interiorul Pământului.
Pasaje subterane care duc la terenurile zeilor și monștrilor.
Dar există un adevăr surprinzător în spatele acestor legende ?
Stăteam în fața desenelor de pe stânci și mă întrebam :
"mă uit la un o entitate biologică extraterestră" ?
Ar putea exista, într-adevăr, locuri misterioase mult sub picioarele noastre ?
Locuri ale căror origini ar putea să nu fie de pe acest Pământ ?
Au existat unele aspecte ale peșterilor, pentru care geologia n-au putut oferi un răspuns.
Milioane de oameni, din întreaga lume,
cred c-am fost vizitați în trecut de ființe extraterestre.
Și dacă ar fi adevărat ?
Extratereștri antici au ajutat cu adevărat, la modelarea istoriei noastre ?
Și dacă este așa, ar trebui să căutăm o dovadă a existenței lor,
nu sus în ceruri, ci în misterioasele lumii subpământene.
EXTRATEREȘTRI ANTICI
Sezonul 02, Episodul 04 "Extratereștri subterani"
Mărginită la Nord de Marea Neagră și la Sud, de munții Taurus,
se află Cappadocia, în centrul Turciei.
Aici, vântul și apa au sculptat forme ciudate în roca vulcanică moale ...
stâncă pe care popoarele antice o foloseau o dată în locuințe mici, primitive.
În ultimii ani, locul a văzut construcții de clădiri mai moderne.
Dar în 1963, o simplă renovare a unei locuințe din orașului de Derinkuyu,
a dus la o descoperire extraordinară, când a fost deschis un perete din zidul peșterii,
dezvăluind un pasaj la un oraș subteran, vechi de mii de ani
la o adâncime de peste 85 m.
Am fost acolo de mai multe ori,
și este incredibil pentru că are 13 etaje, care merg adânc în pământ,
cu puțuri de aerisire și 15.000 de puțuri mai mici,
care duc aerul în cele mai adânci niveluri.
Incredibil, numărul de camere care s-au găsit,
putea găzdui aproximativ 20.000 de bărbați, femei și copii.
Au fost găsite chiar dovezi de centre religioase,
depozite, teascuri și grajduri pentru animale.
Derinkuyu ar fi fost o societate masivă pentru oricine,
chiar și în timpurile noastre, cu echipament modern.
Dar, în acele zile, ar fi fost ... fără egal.
Egală cu piramide.
La Derinkuyu, din cauza moliciunii pietrei,
trebuia să fii foarte atent să asiguri suficientă putere pilonilor,
pentru a sprijini etajele superioare, altfel puteai avea prăbușiri catastrofale
În mod surprinzător, nu există nici o dovadă de prăbușire,
așa că, aceștia au fost extrem de inteligenți în cunoașterea materialul lor.
Vorbim de antichitatea.
Este uluitor pentru a înțelege modul în care aceștia ar fi putut face asta.
Poate c-au avut ajutor de la o altă civilizație.
Doar cine a fi putut construi acest masiv oraș subteran ?
Și ce forță misterioasă i-a condus să trăiască în subteran ?
De ce oamenii ar dori să trăiască
într-un subteran adânc, în aceste caverne ciudate, cum ar fi aceasta ?
Pare, într-adevăr, înfricoșător.
Potrivit mai multor arheologi și oameni de știință,
Derinkuyu a fost probabil, un adăpost temporar împotriva invaziei ...
construit în jurul anului 800 î. Chr. de către frigieni, un popor înrudit cu troieni,
în Epoca Bronzului.
Alții cred c-a fost construit de către hitiți, un popor războinic menționat în Biblie,
care a înflorit cu sute de ani în urmă.
Ar putea acest oraș subteran să fie chiar mai vechi ?
În conformitate cu teoreticienii astronauților antici,
este, probabil, cu multe mii de ani în urmă.
Regiunea Cappadocia din Turcia, făcea parte din imperiului zoroastrian,
care era de origine persană.
Și este una dintre cele mai vechi tradiții religioase de pe fața Pământului.
Religia zoroastriană ... este o credință străveche,
bazată pe forțe opuse ale Binelui și Răului ...
se crede c-a influențat atât Hinduismul, cât și Iudeo-Creștinismul.
Fondată înainte de secolul VI î. Chr.,
Dumnezeul lor șef este creatorul, Ahura Mazda.
În al doilea capitol al textului sacru zoroastrian, Vendidad,
Ahura Mazda salvează omenirea de la un dezastru ecologic la nivel mondial ...,
la fel ca povestea lui Noe, din Testamentul ebraic.
Marele profet Yima a fost instruit să construiască un fel de refugiu subteran,
similar cu Derinkuyu, cu Dumnezeul lor din cer, Ahura Mazda.
Potrivit textelor sacre, Yima a construit un oraș subteran pe mai multe niveluri,
pentru a proteja un grup select de oameni și animale,
nu de la un Potop, ci de o Era Glaciară la nivel mondial.
Vendidad numește aceasta, "ierni malefice".
Potrivit mai multor climatologi,
ultima Era Glaciară a atins punctul culminant, în urmă cu aproximativ 18.000 de ani
și s-a încheiat în jurul valorii de 10.000 de î. Chr.
Este posibil ca Derinkuyu să fi fost construit
ca un refugiu de o iarnă devastatoare la nivel mondial ?
Din moment ce nu se poate data piatra cu carbon,
nimeni nu știe exact cât de vechi este Derinkuyu.
Întrebarea mea este : Dacă avem o poveste zoroastriană,
care este foarte asemănătoare, ar putea atât acel loc, cât și Derinkuyu
să fie mult, mult mai vechi, decât ceea ce am crezut până acum.
Dar, dacă Derinkuyu este, de fapt, orașul subteran,
pe care Ahura Mazda le-a spus discipolilor săi să-l construiască,
ar putea exista un adevăr uimitor din spatele legendei ?
Dacă este așa, cine sau ce a fost zeul Ahura Mazda ?
Ahura Mazda pare a fi responsabil
pentru administrarea a ceea ce se întâmplă aici, pe Pământ.
Există mai multe moduri de a interpreta acest lucru,
dintre care unul, este că acesta nu reprezintă
un fel de formă universală superioară a conștiinței.
Dar, altul este c-ar reprezenta o inteligență extraterestră de supraveghere.
Mai multe texte sacre din antichitate vorbesc
despre cunoștințele oferite omenirii de către extratereștri,
dar, de asemenea, cunoscuți sub numele de zei din antichitate.
Ar putea ca zeul din cer, Ahura Mazda
să fi fost, într-adevăr, o ființă avansată dintr-o altă lume ?
Așa că, el a adus tehnologia necesară pentru urmașii săi,
pentru a construi acest labirint complex,
ca o protecție de la un dezastru de mediu ?
Sau există probabil un motiv mai amenințător pentru existența Derinkuyu-lui ?
Unii spun că un indiciu se află în sistemul de securitate neobișnuit al orașului subteran :
uși de peste 450 kg tip rolă, care le permit să fie deplasate
de către o singură persoană, numai dintr-o anumită parte.
Ușile din Derinkuyu ... sunt construite foarte inteligent.
Practic se putea deschide din interior cu ajutorul unei pârghii.
Așa că, evident, cine locuia in Derinkuyu se ascundea de cineva sau ceva.
În conformitate cu textele antice ale lui Zoroastru,
Ahura Mazda zbura pe cer într-un car divin
și a purtat război împotriva inamicului său etern, Angra Mainyu, demonul distrugerii.
Acest lucru ar putea fi adevărat.
Așa că, mulți teoreticieni ai astronauților antici cred ...
o descriere a două forțe extraterestre,
se luptă pentru controlul asupra Pământului și a resurselor sale ?
Inamicii aerieni erau extratereștri,
pentru că doar ei aveau capacitatea de zbor.
Ei au avut acces la acele tipuri de aparate,
pe care le putem citi în fiecare cultură antică unică din întreaga lume.
Când te uiți la tradiția zoroastriană,
vezi dovezi clare că a existat un fel de luptă extraterestră,
care se întâmplă între grupările aflate în conflict.
Prin urmare, cu siguranță că grotele inițiale
să fi fost folosite ca adăposturi împotriva unor posibile bombardamente aeriene
de extratereștri care erau în conflict, în acea perioadă.
Derinkuyu a fost construit de teama inamicului aerian,
pentru că dacă cineva zboară peste tine foarte, foarte repede,
nu poate vedea puțurile de aerisire.
Unii sugerează că 30.000 de oameni puteau trăi în subteranul de la Derinkuyu.
Pe parcursul istoriei înregistrate,
multe popoare se ascundeau în orașul subteran Derinkuyu,
pentru a scăpa de toate raidurile din deșert ale legiunilor romane.
Unii experți se întreabă dacă la astfel de atacuri convenționale,
se poate explica de ce Derinkuyu a fost construit.
Dacă ar fi fost un inamic care era călare,
ar fi ușor pentru ei să înăbușe pur și simplu pe toată lumea din interior
închizând toate puțurile de aerisire.
Am avut în fraza de apărare, studiile departamentului la care am participat :
Peștera este un mormânt bine pregătit de "adversar".
Odată ce este găsit, este extrem de vulnerabil.
Oare oamenii din Derinkuyu mergeau, într-adevăr, în subteran,
pentru a evita să devină victime într-o luptă extraterestră pe cer ?
Și, dacă da, ar putea exista și alte orașe la fel, din trecutul îndepărtat ?
În conformitate cu teoreticienii astronauților antici, există.
Ele pot fi găsite mult mai aproape de casă ...
adânc în peșterile din sud-vestul american.
Podișurile maiestuoase și munții stâncoși din sud-vestul Americii,
sunt casa multor popoare indigene, cu ar fi :
Navajo, Zuni, Pueblo, Hopi și Apache.
Cele mai multe triburi au credințe diferite,
dar crearea acestora mituri, împărtășesc ceva destul de remarcabil.
Atunci când vorbim despre originea noastră,
știți, ați auzit poveștile despre noi, venind din Alaska prin strâmtoarea Bering.
Dar, ceea ce noi credem este că am venit din pământ.
Apașii și alți indieni Pueblo, cum ar fi Zuni și indienii Hopi,
toți au această legendă, au ieșit dintr-o lume subterană, în lumea de azi.
În unele legende, popoarele din sud-vest,
s-au întors în subteran pentru siguranță.
Strămoșii tribului Hopi din Arizona, spun c-au scăpat de o furtună mortală de stele căzătoare,
cu ajutorul oamenilor șarpe, care i-au dus la adăposturi, adânc, în pământ.
O altă legendă Hopi vorbește despre oameni furnică,
care i-au protejat de furtunile de foc și de gheață.
Indienii Hopi au supraviețuit cataclismelor, trăind în această lume subterană
cu oamenii furnică pentru o anumită perioadă de timp,
iar apoi în cele din urmă, au ieșit din lumea subterană, înapoi în lumea de la suprafață.
Oameni furnică ?
Oameni șarpe ?
Ar putea aceste povestiri, să se bazeze pe povestiri ancestrale
ale oamenilor care locuiesc efectiv în subteran ...
eventual, în timpul ultimei Ere Glaciare ?
Ar putea strămoșii triburilor din sud-vest,
să se fi refugiat în locuințe subterane similare
cu orașul subteran Derinkuyu din Turcia ?
Dacă este așa, de-a lungul secolelor,
s-ar putea dezvolta alte trăsături fizice ...
cum ar fi ochi mari și degete ...
care seamănă cu creaturile reale ce trăiesc sub pământ ?
Șamanii și bătrânii americani nativi vă vor spune că,
înainte ca acești oameni să poată ieși din Pământ,
au fost aduși aici de oameni stelari, zei stelari, care au sosit din spațiul cosmic.
Am stat în fața a ceea ce ei numesc oamenii furnici
și la unele dintre desenele acelea foarte ciudate,
cu ochi mari de pe stânci și mă întrebam,
"mă uit la interpretarea nativă americană la ceea ce astăzi"
"se numește o entitate biologică extraterestră ?"
În cazul în care extratereștrii au fost aici, în trecutul îndepărtat,
există mai multe specii de acolo ?
Este posibil ca acestea să arate ... ca un om șopârlă și un om furnică ?
Iar răspunsul este da.
Este posibil ca aceste creaturi subterane din legenda nativă americană,
au fost, de fapt, vizitatori extratereștri ?
Dacă da, unii dintre ei ar putea să fie în viață sub deșertul din sud-vest ?
Timp de decenii, povești de întâlniri cu OZN-uri și ființe extraterestre,
au declarat oamenii din rezervația New Mexico, Jicarilla Apache.
Unii dintre extratereștrii din aceste povești au o asemănare stranie cu poveștile
străvechi ale ființelor furnici și șarpe din legendele Hopi.
Există, lucruri aici care nimeni nu le poate explica.
Rezervația Jicarilla Apache este situată lângă micul oraș Dulce,
amplasat la umbra a peste 2,7 km de marele platou Archuleta.
De pe acest platou și de pe munte,
oamenii pretind c-au văzut OZN-uri, care zboară de pe munte.
A fost o navă spațială, am văzut acolo.
Era mare ... poate de mărimea unui teren de fotbal.
Apoi am văzut cupola din partea de sus, care strălucea.
Apoi soțul meu se uita la ea cu un binoclu și a văzut doi oameni mici.
Ei bine, noi nu știm ce este.
Dacă am fi rămas aici și ei ar fi venit jos, nu știu ce ne-ar fi făcut.
Ar putea poveștile native de nave spațiale și creaturi ciudate să fie adevărate ?
Unii cercetători O.Z.N.-logi și teoreticieni ai conspirației
cred că aceste relatări ale martorilor oculari nu numai că sunt adevărate,
ci sunt dovezi ale unei colaborări secrete dintre
extratereștrii subterani și armata S.U.A.
Trafic militar important peste Dulce,
elicoptere nemarcate, elicopterele negre, chinooks (elicoptere) grele.
Toate aceste elicoptere petrec mult prea mult timp în Dulce, decât ar trebui,
dacă nimic nu se întâmplă aici.
Dintre poveștile pe care le-am auzit de la Jicarilla Apache,
este faptul că ei au descoperit guri de aerisire, de fapt, chiar aici pe platou.
Cu ceva timp în urmă, când fratele meu era încă în viață,
am venit aici în spate și ne-a arătat un puț,
iar chestia aia era mai mare decât ... mai mare decât mine.
Dar, am intrat, iar eu n-am vrut să merg mai departe.
Gurile de aerisire au fost aici, acum 25 de ani, poate.
S-au auzit zgomote ciudate.
Gemete.
Suspine.
Gemete umane.
Iar asta a împrumutat o mulțime de povești,
că ființele umane erau disecate pe viu și alte experimente.
Și astfel legenda de creaturi ciudate și zgomote ciudate,
care ies din acest platou a crescut și s-a extins.
Extratereștri care trăiesc în subteran.
Secrete guvernamentale stranii sub acoperire.
Ar putea legendele native americane cu ființe subterane,
să scoată la iveală adevărul din spatele acestor povești incredibile ?
Unii cred că răspunsul ar putea fi găsit adânc în subteranul Americii de Nord,
dar alții cred că adevărul se află ascuns într-o peșteră misterioasă ...
la mii de km spre Sud.
O peșteră care ascunde dovada de vizitatori străini, care au călătorit dincolo de stele.
America de Sud.
Lanțul Anzilor din Ecuador.
De mii de ani, această pădure tropicală ... se înălță pe pantele estice ...
a fost pământul Shuar-urilor,
Vânători de capete, care cu înverșunare își păzesc pământul și secretele lor.
Dintre toate secretele lui Shuar,
probabil că nici unul n-a fost mai bine păzit decât locația și intrarea în peștera Tayos.
Dar de ce ?
Poate că răspunsul poate fi găsit în povestea unui
misionar catolic italian, numit Părintele Crespi,
care a trăit în regiune în mijlocul secolului trecut.
Părintele Paolo Carlo Crespi.
A fost iubit de către indieni. I-a ajutat, fără să ceară bani.
Iar indienii i-au făcut unele cadouri.
Dar ceea ce a fost unic despre "darurile" sau cadourile date Părintelui Crespi,
a fost c-au avut adeseori chipuri de artefacte sculptate cu minuțiozitate,
unele fabricate din aur sau alte metale prețioase.
Adesea, aceste obiecte înfățișau sculpturi și simboluri complicate ...
nu sunt cunoscute ca fiind asociate cu cultura Shuar.
În cartea sa din 1973, "Aurul Zeilor", teoreticianul astronauților antici, Erich von Daniken
a scris despre Părintele Crespi și colecția sa incredibilă ...
care credea că provine din peștera Tayos și care în opinia sa,
erau comori de la o necunoscută și extrem de avansată cultură.
Întrebările uimitoare, pe care le ridică în cartea sa, Von Daniken,
au inspirat de curând un explorator scoțian Stanley Hall,
care încearcă să rezolve misterul singur.
În 1975, Hall a călătorit la Cuenca,
pentru a vedea colecția Părintelui Crespi, cu proprii săi ochi.
Am vrut de ani de zile să cercetez America de Sud, ca pagina lipsă din preistorie.
Am auzit mai întâi de peșterile din Tayos din cartea lui Erich von Daniken
și am urmat-o până acolo.
Și unul dintre cadourile pe care bătrânul preot l-a primit
a fost o tăbliță cu 36 de scrieri.
O tăbliță metalică.
Nimeni până în prezent n-a fost în măsură să traducă aceste scrieri.
În anul 1976, Stanley Hall a organizat o expediție
de mai mult de 100 de oameni, pentru a explora Tayos.
Printre ei a fost și astronautul american Neil Armstrong,
primul om care a mers pe Lună.
Au intrat în peșteră printr-o intrare din junglă,
cunoscută doar de armata ecuadoriană.
Exploratorii au fost fascinați de ceea ce au întâlnit acolo ...
zone deosebit de mari, care par să fi fost excavate de cineva.
Sau ceva.
Șeful grupului britanic, geologul dr. Brian Kelly, în 1976,
a admis că i-a fost dificil să explice căile de acces efectiv de mari
pe care le vedeți în aceste peșteri.
Cu toate că expediția lui Stan Hall
a găsit un mormânt într-o cameră, cu obiecte datând din 1500 î. Chr. ...
Un inel ! Un inel de piatră !
Expediția n-a găsit nici o comoară
și nici o urmă de ceva care seamănă cu artefactele din colecția Părintelui Crespi.
Dar, dacă Tayos n-a fost la originea secretă
a uimitoarei colecții a Părintelui Crespi,
de unde a provenit ?
Nelăsându-se intimidat, Hall n-a renunțat la căutarea lui.
15 ani mai târziu, în 1991, un exploratorul ecuadorian pe nume Petronio Jaramillo,
a pretins că în 1946, a intrat în peștera Tayos, printr-o intrare secretă.
Se pare că, Petronio a vizitat această peșteră pentru prima dată când era foarte tânăr,
când el era adolescent.
El a relatat c-a trebuit să se scufunde sub apă,
intrând printr-un tunel subacvatic și apoi s-a ridicat.
Jaramillo i-a spus lui Hall că s-a rătăcit prin camere cu relicve antice,
inclusiv o sală mare de cărți făcute din aur și alte metale ... cărți cu scris necunoscut.
E posibil ca și una dintre tăblițele de metal din colecția Părintelui Crespi.
Celelalte lucruri arată ca formule, etc, etc.
Deci, a fost o altă afirmație spectaculoasă.
Unii susțin chiar că o civilizație antică a venit pe Pământ
și au folosit acest sistem de peșteri pentru a lăsa anumite artefacte ale civilizației lor,
pentru ca noi să le recuperăm.
Din păcate, înainte de a-l putea ghida pe Stanley Hall la intrarea în peștera subacvatică,
Petronio Jaramillo a murit, luând secretul în mormânt.
Stanley Hall însuși a murit în 2008,
înainte să-și reînnoiască căutarea așa-numitei biblioteci de metal.
Din fericire, Eileen, fiica lui Stanley Hall, a decis să-i continue munca tatălui ei.
Dacă nu vom găsi această comoară și nu putem afla traducea inscripției,
este încă un mare semn de întrebare,
cine a scris-o, de ce a pus-o acolo și cine.
Dar, când Eileen Hall a început să caute locația de artefacte originale a Părintelui Crespi,
ea a aflat că o mare parte din colecția preotului a dispărut misterios,
cu puțin timp înainte de moartea sa în 1982.
Dar de ce ?
Dacă artefacte lui Crespi au căzut pradă hoților ?
Sau poate că Shuar
să-și fi luat comoara lor înapoi și dusă înapoi în peștera unde au găsit-o ?
Oricare ar fi răspunsul, Eileen Hall a continuat să cerceteze
alte artefacte din alte părți ale Ecuadorului.
Ca și Părintele Crespi, unele obiecte par să aibă asemănări stranii altor culturi,
despre care, în conformitate cu majoritatea arheologilor,
ecuadorienii anticii n-ar fi avut nici o cunoaștere.
Această colecție este formată, din ceea ce tatăl meu credea
că este din culturile încă în formare a Ecuadorului.
Acesta este din cultura costieră din 600 î. Chr. până la 1600 d. Chr.,
iar acesta este foarte asemănător cu cel uman,
dar în același timp, unele elemente au fost exagerate.
Aici, avem fața mai mică, urechile mai mari, iar forma craniului alungită.
Partea de sus a acestui cap arată ca un craniu alungit,
un craniu alungit identic cu statuile egiptene, pe care le găsim peste tot în Egipt.
Observând această imagine de aici și comparând-o cu bustul egiptean,
e straniu ... forma capului este identică.
Artefactele lui Stanley Hall arată dovada că cultura egipteană
ar fi traversat oceanul pentru a influența cultura sud-americană ?
Sau este posibil ca ambele să fi fost influențate de o altă cultură ... una din Univers ?
Dacă este așa, au fost scrieri ciudate,
înscrise pe tăblițele de metal a lui Crespi, care lipsesc acum,
mesaje reale dintr-o lume din Univers ?
Tatăl meu a mers atât de departe, spunând c-a fost posibil
o civilizație avansată, dar nu putem ști sigur,
decât atunci când este găsită această bibliotecă.
Așa că, această bibliotecă metalică este încă acolo, în Ecuador,
într-o peșteră subterană.
Încă mai există triburi de indieni care trăiesc acolo.
Ei protejează încă vechea comoară.
Așa că, o să depășim limitele mediului academic,
odată ce acest sistem de peșteri va fi găsit.
Fie că este vorba despre incași sau extratereștri,
nu contează cu adevărat în acest moment.
Hai să mergem la această peșteră și să vedem ce este acolo.
Poate că Tayos nu și-a dezvăluit toate secretele ei,
dar spre Nord, la mai mult de 1.100 km, există o altă peșteră ...
una care poate dovedi că lumea subterană Maya și zeii înfricoșători,
care au condus-o, nu numai că erau foarte reali, dar aveau și sete de sânge uman.
Peninsula Yucatan.
Una dintre principalele destinațiile turistice din Mexic.
În afară de plajele pitorești, zona este acoperită de jungla deasă
și doline masive cunoscute sub numele de Cenotes.
Pământul de sub junglă este o structură tip fagure, de peșteri.
Dar aici, în 2007, arheologul mexican Guillermo de Anda,
a găsit o peșteră unică.
În urma indiciilor din înregistrările preoților spanioli din secolul XVII,
care făceau aluzie la existența unui templu mayaș misterios subteran, adânc în junglă,
De Anda a găsit o serie de peșteri în apropierea satului Tahtzibichen.
Peșteri nevăzute de sute de ani și cu intrări scufundate sub apă.
Uneori ca să intri în aceste peșteri, trebuie să te scufunzi. Uneori, sunt foarte adânci.
Adâncimea medie a cercetărilor noastre este de aproximativ 42 - 45 m,
dar noi știm peșteri mult mai adânci.
La început, de Anda și echipa sa au găsit capete de piatră sculptate
și coloane sparte cu inscripții mayașe vechi de 1.900 de ani.
Noi am găsit coloane sub apă, iar aceste coloane sunt uimitoare,
deoarece unele dintre ele sunt de 1,5 m înălțime și cel puțin 3 m lățime.
De Anda a căutat în zonele uscate ale peșterii,
el a găsit ceea ce crede a fi rămășițele unui complex templu subteran,
inclusiv un drum solidificat, o piramidă fărâmițată și oase.
Dar ce-a fost aici ?
Mayașii înșiși au legende foarte interesante ale unei lumi subterane, numită Xibalba.
Arheologii cred că, ce au găsit acum, este ceea ce mayașii credeau
c-a fost intrarea în această legendară lume subterană,
care ocupă un loc important în Popol Vuh.
Ar putea această peșteră întunecată și misterioasă
să fie, într-adevăr, lumea subterană, menționată în legendele Maya ?
Potrivit lui Popol Vuh, înregistrarea scrisă de mitologie Maya,
regatul lumii subterane Xibalba, ceea ce înseamnă "locul fricii",
a fost condus de cruzii "lorzii ai morți",
care i-au făcut pe cei care au intrat pe tărâmul lor,
să treacă printr-o serie de camere de tortură,
care implică sânge, întuneric, frig, cuțite, lilieci și jaguari.
Vedem aici, în acest un loc arheologic o reprezentare fizică reală,
la care mayașii au considerat că sufletul a trebuit să treacă prin ea.
S-ar putea ca această peșteră de stalactite,
suficient de ascuțite pentru a străpunge carnea,
să reprezinte "camera cu cuțite" din Popol Vuh ?
Există, de asemenea, fără îndoială, o "cameră cu lilieci"
și un șanț care ar fi fost odată plin cu sânge,
la fel ca râul de sânge din poveste, peste care pelerinii mayași au trebuit să treacă.
Există locuri friguroase și întunecoase ... chiar și o cameră cu sculpturi de jaguari.
Aceste peșteri au fost tapetate cu petice mari de păianjeni și reptile
și toate tipurile de lucruri tumultoase la care un om n-ar vrea să fie expus.
Cu toate că unii arheologi susțin acest sit unic
a fost pur și simplu modelat după descrierea Xibalba din Popol Vuh,
de Anda insistă că obiectele din peșteră
sunt mai vechi cu câteva secole decât perioada când a fost scrisă cartea sfântă mayașă.
Nu este ca și cum ar fi existat acest document
și că ei ar fi încercat să imite ce spune acesta.
Cred că totul este invers.
Noi credem c-am găsit Xibalba în partea centrală a Yucatanului.
Acesta este motivul pentru care credem că este adevărata locație.
Dacă Xibalba este reală, lorzii morți au fost adevărați ?
Și dacă da, cine sau ce-au fost ei ?
Potrivit cărții "Chilam Balam", care este cartea preoților Jaguar,
se spune acolo, că la acel moment "drumul spre stele a coborât din cer",
și "13 și 9 zei au venit pe Pământ."
Îmi pare rău. "Drumul spre stele", "a coborât din cer".
Poate fi mai clar ? Eu nu cred acest lucru.
Chiar aici avem o referire directă la cineva care a sosit din spațiul cosmic,
și avem o înregistrare scrisă despre acest lucru.
Ar putea "căpeteniile Xibalba" și alți zei mayași, într-adevăr, să fi fost călători extratereștri ?
Dacă este așa, de ce au o astfel de sete de sânge și tortură ?
Nu cred că sacrificiul uman a fost învățat inițial de la extratereștri.
Cred c-a venit în perioada de după, când a sosit profesorii originali a omenirii.
Zeii antici, care au fost, într-adevăr, oameni veniți din altă lume,
s-au retras din zonă, iar oamenii au devenit înnebuniți de durere.
Și cu cât au devenit mai înnebuniți,
cu atât mai mult au interpretat mitologia originală într-un mod mult mai literal.
De ce ar fi putut să înceapă mitul despre moartea și renașterea Soarelui,
atunci când se lasă sub orizont,
și devine literalmente ideea de a ucide oameni
pentru a se asigura că Soarele se întoarce iar.
Arheologii și exploratorii continuă să descopere situri,
în care legenda și realitatea se întâlnesc,
Ar putea exista chiar mai multe dovezi că istoria omenirii de pe această planetă
este mult mai profundă decât ceea ce înțelegem în prezent ?
Există și cei care cred că secretul se află chiar și mai adânc în pământ ...
La fel de profund ca și centrul lui.
Polul Nord ... un pustiu aparent fără sfârșit de gheață arctică,
învăluit în întuneric, timp de 6 luni, în fiecare an.
Aici nu există nici o hrană, nici un adăpost,
nici măcar o peșteră pentru a te ascunde de vânturile și temperaturile aspre,
care pot scădea până la - 30 ° C.
Însă, conform cercetărilor geologice, sub pol și oceanul arctic,
se află crusta cea mai stâncoasă a Pământului, până la 42 km grosime.
Sub aceasta, este rocă lichidă, încălzită de miezul centrifugal al planetei,
cu un centru solid din fier și nichel, de mărimea Lunii.
Oamenii de știință au dedus această informație
din măsurătorile de greutate a Pământului, magnetism și undele seismice.
Dar nimeni n-a văzut vreodată aceste domenii.
Ar putea suprafața înghețată a polului, să ascundă o poartă de acces,
spre o lume în interiorul lumii noastre, de la suprafață ?
Există și cei care cred că răspunsul este "da".
Și ce cred ei este cunoscut ca teoria Pământul gol la interior.
Teoria Pământului gol la interior este că acesta nu este topit la interior.
De fapt, este gol la interior și în golul Pământului este suspendat un Soare.
În mod surprinzător, noțiunea de Pământ gol la interior, a fost stabilită mai întâi
de către unul dintre fondatorii astronomiei moderne.
Ideea că Pământul ar putea fi gol, ca noțiune științifică,
datează de la astronomul Edmund Halley,
care este mai bine cunoscut pentru cometa lui.
În 1691, a prezentat ipoteza Societății regale din Londra
că Pământul este gol și conține mai multe sfere mici în interior.
La fel ca și acele păpuși rusești, Matryoshska.
El a mers pe ipoteza acestui lucru dintr-un motiv foarte practic.
Polul magnetic al Pământului s-a mutat un pic în fiecare an, spre Vest,
iar ideea lui era că câmpului nostru exterior a avut sfere interioare,
care au devedit independente de cel exterior.
De asemenea, el a sugerat că aceste sfere interioare ar fi capabile să susțină viața.
În 1818, fostul căpitan din armata S.U.A., John Cleves Symmes Jr.,
a anunțat c-au existat găuri vaste la fiecare pol,
pe unde se putea intra în interiorul Pământului.
Datorită lui Symmes, ideea unui Pământ gol la interior, devine legată de explorarea polului.
La acest moment, nimeni n-a văzut, de fapt, Antarctica.
Teoria Pământului gol la interior, a captivat din nou imaginația publicului în 1864,
odată cu lansarea celui de al doilea roman a lui Jules Verne, "O călătorie spre centrul Pământului."
Romanul duce un ghid islandez, un profesor și un om tânăr, în jos spre centrul Pământului.
Călătoria spre centrul Pământului se putea, într-adevăr, numi
călătorie spre centrul geologic.
Geologia și paleontologia au fost un subiect foarte fierbinte la începutul anilor 1860,
existând o mulțime de discuții despre această călătorie spre centrul Pământului.
În timp ce Verne a popularizat ideea că formele de viață pe cale de dispariție
ar putea exista în continuare în interiorul Pământului,
alții își imaginau că Pământul conținea civilizații subterane avansate.
Se presupunea că aveau tehnologie avansată, pistoale cu raze și alte arme speciale.
Au chiar și farfurii zburătoare și alte ambarcațiuni de genul ăsta.
Dar există vreo dovadă că astfel de afirmații fantastice ar putea fi adevărate ?
De fapt, a fost cineva în lumea din interiorul Pământului nostru ?
Susținătorii teoriei Pământului gol la interior spun că "da",
și că unul dintre exploratori e faimosul pionier polar, amiralul Richard E. Byrd.
În 1920, Byrd a făcut recorduri mondiale de zbor peste Polul Nord,
și devenind primul om care a zburat singur, peste Polul Sud.
Dar, teoreticienii Pământului gol cred că celebrul explorator a mers chiar mai departe
și că, la 19 februarie 1947, amiralul Byrd a pilotat un avion
printr-o gaură din apropiere Polului Nord înspre interiorul Pământului.
O ambarcațiune de tip farfurie zburătoare a preluat controlul avionului său,
cu un fel de undă tractoare ...
și l-a dus în apropierea unui oraș din interiorul Pământului.
Iar mesajul pe care l-au avut pentru noi a fost că ei se consideră gardienii acestei planete.
El spune : "Noi nu aprobăm ca voi oamenii să folosiți arme nucleare."
Am avut doar să aruncăm în aer câteva orașe din Japonia, în urmă cu câțiva ani,
acesta a fost mesajul pe care el l-a dat.
Dar când a ajuns la Washington, au pus capac secretului
pentru ca acesta să nu iasă la suprafață.
Unii spun că amiralul Byrd a zburat pe cont propriu în interiorul Pământului,
și este detaliat în jurnalul său secret, publicat în 1990,
la aproape 40 de ani după moartea sa.
Dar scepticii susțin că jurnalul este un fals
și subliniază faptul că, în februarie 1947,
la vremea aceea, amiralul Byrd se spune,
c-a fost în vizită în lumea de sub Polul Nord.
De fapt, el a făcut parte dintr-o vastă explorare navală de 4.700 de oameni,
numită "Operațiunea High Jump", la 19.312 km depărtare, în apropiere de Polul Sud.
Ar putea Byrd să cuprindă în această mare operațiune militară de la polul Sud,
pur și simplu o poveste de acoperire ?
Unii oameni susțin că a fost, iar acest lucru i-a permis
să se strecoare departe la celălalt capăt al planetei, neobservat de mass-media.
Amiralul Byrd, a găsit o lume a aparatelor de zbor, și oameni ... mai avansați decât noi ...
Și că l-au ajutat, iar apoi a plecat din nou. Este un mit.
Nimeni n-a fost, într-adevăr, capabil să dovedească, dar e un mare mit.
Ar putea exista cu adevărat spații vaste deschise în Pământ,
unde civilizații avansate trăiesc ?
Ar putea zeii extratereștrii, care, într-adevăr, au venit pe Pământ, cu secole în urmă,
să ascundă dovezile deplasărilor lor, adânc în peșteri sau tuneluri ?
Poate că noi doar am zgâriat suprafața de mistere subterane ale planetei noastre.
Dacă este așa, ce indicii avem pentru trecutul nostru îndepărtat,
care încă așteptă să fie găsite și se ascund în întuneric ?